Михаил Филев издирва и споделя в мрежата изгубената памет на Добрич
![](././i/2020/12/28/Добрич-архив-кадри-М-Филев2.jpg)
Снимки от стария град Добрич, които споделя от известно време във фейсбук нашият съгражданин Михаил Филев, предизвикват голям интерес и провокират любопитство у добричлии. Това провокира и Про Нюз Добрич – поискахме да разберем кой е той и защо е впечатлен от тези снимки.
Михаил Филев е кореняк добричлия. Той е роден тук през 1944 година, учил е и е работил в Добрич. Дълги години е бил военнослужещ на летището, в аерофотографската служба. Занимава се с художествена фотография, правил е самостоятелни изложби. Споделя снимките с носталгия и оживели спомени отпреди десетилетия за несъществуващи вече места и отминали събития. Започва целенасочено да издирва такива снимки в интернет и да ги споделя, след като…
...“Намерих една моя снимка от детските ми години, от тогавашния Добрич. Бил съм 5-6 клас. Пуснах я във фейсбук, хората полюбопитстваха, коментираха. Разбрах, че много добричлии не помнят или не знаят как е изглеждал градът – мисля, че това са поне 80% от хората, които виждат снимките. Младите не разпознават местата в стария Добрич, местоположението на старите сгради. Даже и от по-възрастните има такива, които вече трудно си спомнят. Аз съм запомнил много неща. Затова реших да споделям и мисля, че има голям интерес“, казва Михаил.
Започнал да отговаря на въпросите и коментарите под снимките. На много хора обяснявал, ако някой греши за дадено място. Други пък пишели какво си спомнят. „Това ли беше старият „Централ“? С фонтанчето? Тук имаше книжарница и геврекчийница. А, ето какво имало на мястото на „високото тяло“! Да, това е градинката пред х-л „Москва“. Вляво беше лятното кино. Не, тук нямаше автогара, тя беше на пл. „Стария орех“, тук имаше баня! Помните ли старата библиотека на пл. „Свобода“?“, връщат назад лентата добричлии.
![](https://pronewsdobrich.bg/wp-content/uploads/2020/12/Михаил-Филев.jpg)
„Всички харесват старите сгради. Но много не знаеха например, че до сегашния площад „Тракийски“ имаше едни доста порутени и изоставени постройки. Имаше такива и в центъра, които бяха съборени, защото не влизаха в плана за разширението и обновяването на центъра през 70-те години“, спомня си Филев.
Ядосва се, че не се полагат грижи за някои от малкото останали в центъра стари сгради, носещи духа и визията на старите времена: „Бившата сграда на българо-съветската дружба - след това я дадоха на СДС, и сега е порутена, знаете я отвън как изглежда. Коя ще я поддържа? Никой не ги поглежда тези сгради, а те са много красиви. Всичко, що е старо, старата памет, е изоставено. Малко правят изключение – Стара къща, например. Може ли да ти е безразлично едно нещо, когато се разрушава? До сградата на СДС, знаете, има сграда, почти близнак – на банката. Те пък я окипазиха отвън, остъклиха я и тя се загуби като фасада. Срещу областната управа, на ъгъла, тази сграда за щастие се запази.“
Помни, когато е строено Кино „Добрич“. Там преди беше парк. Такова хубаво кино, с две зали, в неделя беше пълно. „Купуваш си едно билетче и можеш да влезеш от 9.00 до 12.00 часа, без да излизаш. Отзад сега е безобразно, съсипано. Самата сграда като архитектура е уникална. На времето беше най-голямото кино на Балканския полуостров. И в София нямаше такова – самостоятелна сграда за кино.“
Никога не е срещал снимки на фасадата на стария театър, който изгоря. Тя била навътре в улицата самата сграда, помни я отвътре – с ложите и осветлението.
„Старите сгради в центъра на Добрич нямаше как да бъдат запазени. Имаше такива, на два етажа. Качваш се на втория – дървените стълби скърцат, гредоред, дървени дюшемета, намазани с дървено масло, с турските керемиди по покривите. На времето всичко е било такова. Но всичко с времето си, не можеше да останат. Удачно-неудачно, всичко с времето си. Ако бяха останали старите сгради, кой щеше да ги поддържа?“, казва Филев.
Но….както сега се вземат някои неадекватни решения, може би и тогава са се вземали, смята той.
Михаил Филев разказва следното: „Преди да се построи новият център, през 70-те години, Георги Колев – кореспондента на БНТ, с още 4-5 архитекти и инженери от града, отиват с един микробус в Европа. Обикалят много, за да видят чуждия опит. И в Мюнхен са били. Гошо донесе много диапозитиви и филми. След това се взе решение да се събарят старите сгради и да се строи новия център. Спомням си, че в началото на 70-те на центъра беше направен бетонен постамент за паметник на Хан Аспарух. Там трябваше да бъде паметникът, Джоката Радивоевич трябваше да го издигне. Постаментът стоя една-две години, после го махнаха. Всичко се промени в центъра, от парка - до фабрика „Родина“. За добро или за лошо – не знам.“
![](https://pronewsdobrich.bg/wp-content/uploads/2020/12/стари-самолети.jpg)
25 години Михаил Филев е работил на летището като военнослужещ в аерофотографската служба. „Всички самолети имаха камери. Снимаха се дадени обекти, сваляха се филмите, обработваха се, снимките се копираха и се правеха фотографски схеми, на които се разчиташе къде какво има. МИГ 25 имаха страхотни камери“, обяснява Филев. Той е бил и фото кореспондент на в. „Българска армия“, списание „Сержант“ и други издания.
Голяма самостоятелна фотографска изложба прави 1983 година в галерията, която беше до входа на парка /сега там продават дюнери/. Правил е изложби в Благоевград, София, Варна, бил е член на националния Клуб на фотодейците, а със свои колеги в Добрич направили местна група за художествена фотография. Вдъхновяват го пейзажите.